Egy hónappal ezelőtt jó néhányan szorítottak itthon is azért, hogy az FC Köbenhavn legyőzze a Glasgow Rangerst. No, nem azért, mert annyira szimpatikus mifelénk Dánia legutóbbi bajnoka, esetleg, mert ki nem állhatják Skócia egyik sztárcsapatát. A koppenhágaiak felé áradó szimpátia annak volt köszönhető, hogy az együttes kapujában egy magyar labdarúgó, Rabóczki Balázs áll.
Sajnos a távszurkolás nem segített, a dán aranyérmes a skóciai döntetlen után hazai pályán drámai csatában 2–1-re veszített, így bizonyossá vált, a Bajnokok Ligája főtábláján csak a VfB Stuttgartban profiskodó Szabics Imre képviseli a magyar futballt. Egy kiugrási lehetőséggel megint kevesebb, gondolhattuk ekkor, aztán valamivel később, a montecarlói sorsolást követően ismét az FC Köbenhavn került terítékre. Igaz, nem volt ebben semmi meglepő, ugyanis a sors szeszélye folytán a Ferencvárosnak a dán bajnok ellen kell megkísérelnie kiharcolni a továbbjutást az UEFA-kupában. A feladat nem egyszerű, hiszen a koppenhágaiak tényleg csak hajszálnyira voltak a BL-csoportküzdelmeitől, ugyanakkor az ellenfél kezdő tizenegyéből kirobbanthatatlan Rabóczki Balázs azt mondja, hatalmas küzdelemre számít a zöld-fehérek ellen. Már kikérték a tanácsait
Rabóczki Balázst nehéz térdre kényszeríteni: a dánoknál is remek teljesítményt nyújtó kapus kitartóan várja a kapitányi meghívót (Fotó: M. Németh Péter)
Rabóczki Balázst nehéz térdre kényszeríteni: a dánoknál is remek teljesítményt nyújtó kapus kitartóan várja a kapitányi meghívót (Fotó: M. Németh Péter)
– Néhány nappal a Fradi elleni párharc első felvonása előtt sokan érdeklődnek önnél az esélyekről? – Valóban gyakrabban hívnak mostanában Magyarországról, mint egyébként szoktak, de nincs ebben semmi meglepő – mondta Rabóczki Balázs. – Ami a csapattársaimat vagy a szakmai stábunkat illeti, a hét végi bajnoki mérkőzésünkig nem volt téma a Ferencváros, ez azonban így van rendjén. A pályaedzőnk ugyan többször is megnézte Lipcsei Péteréket, négyszemközt el is beszélgettünk a szerdai összecsapásról, de a skandináv gárdáknál csakis a soron következő feladatra szoktak koncentrálni. – Az elmúlt hetekben alighanem többször is gondolt arra, hogy a Ferencváros helyett akár a Manchester United, a VfB Stuttgart és a Panathinaikosz is lehetne a Köbenhavn ellenfele. – Tényleg csak egészen kevésen múlott, hogy a csapatunk nem került be az elitbe, azaz nincs ott a Bajnokok Ligája főtábláján. Talán elhiszik, ha azt mondom, fantasztikus élmény volt az Ibrox Parkban ötvenezer néző előtt lejátszott első összecsapás, valamint a Rangers elleni dániai visszavágó is. Magyar futballistának örök élmény egy ilyen párharc, ám elégedett mégsem lehetek, hiszen a bravúr végül elmaradt. Egy jól teljesítő és egy igazán profi együttes között éppen annyi a különbség, mint volt köztünk és a Rangers között: amikor nagyon kellett, a skótok fölénk tudtak kerekedni, és ha nagy nehézségek árán is, de kiharcolták a továbbjutást. – Korábban többször is elmondta már, az egyik legnagyobb vágya az, hogy Angliában védhessen. Ha az FC Köbenhavn a Ferencváros elleni UEFA-kupa-találkozó helyett esetleg egy BL-mérkőzésre készülne, alighanem közelebb került volna az álmai beteljesüléséhez. Hiszen aki a legrangosabb kupasorozatban jó teljesíményt nyújt, az később válogathat a jobbnál jobb ajánlatok között… – Tudomásul kell venni, hogy azok a csapatok, labdarúgók vannak a kirakatban, akik hétről hétre a BL-ben szerepelnek. Ettől függetlenül azt gondolom, ahhoz túlságosan rövid ideje vagyok a koppenhágaiaknál, hogy máris a klubváltáson törjem a fejem. Tudom, hogy lesz még lehetőségem erősebb bajnokságba igazolni, de az is igaz, a Rangersnek "köszönhetően” egy álommal, egy lehetőséggel szegényebb vagyok. – Elkeseredésre azért nincs oka, hiszen ha a csapata menetel az UEFA-kupában, no és persze önnek jól megy a védés, akkor azért ebben a sorozatban is lesz lehetősége a kiugrásra. Megítélése szerint, ha minden összejön, meddig juthat a dán bajnok? – Ahogy már korábban mondtam, Skandináviában nem szokás túlzottan előre tekinteni, itt csakis a soron következő feladatra koncentrálnak. Valamennyien nagyon vágytunk a Bajnokok Ligájára, és nem titok, csalódottak voltunk, amikor a reményeink nem váltak valóra. Csakhogy ez a múlt, amivel már nem foglalkozunk, most a Fradi ellen akarunk a lehető legjobban felkészülni. Remélem, ez sikerül, de hogy mi lesz azután, arról még korai beszélni. – Áruljon el egyet: az UEFA-kupa sorsolása előtt miért szerette volna azt, hogy csapata a Ferencvárost kapja ellenfélül? – Mert úgy érzem, kuriózum egy futballista életében, ha idegenlégiósként játszhat hazája valamelyik együttese ellen. Persze azzal is tisztában voltam, ha teljesül a vágyam, annak negatív következményei is lesznek. Jól ugyanis semmiképpen sem jöhetek ki ebből a párharcból, hiszen ha továbbjut a Fradi, akkor nincs miről beszélni, ha viszont mi bizonyulunk jobbnak, akkor személy szerint én, Rabóczki Balázs – képletesen – egy magyar csapatot gáncsoltam el.
Egy megrendítő ütés után
Névjegy
Rabóczki Balázs Született: 1978. január 9., Budapest Magasság/testsúly: 190 cm/84 kg Eddigi klubjai: BVSC, MTK, Dunaferr, Norrköping (svéd), FC Köbenhavn (dán) Legjobb eredményei: 1x magyar bajnok (2000), 1x dán bajnok (2003)
– Vállalkozik arra, hogy megtippelje a két gárda továbbjutási esélyeit? – Nem udvariasságból mondom, de a zöld-fehérek egyre inkább magukra találnak. Ez nem kevés, hiszen a büntetőpontokkal olyan helyzetbe hozták a csapatot, mint amilyenbe egy bokszoló kerül egy megrendítő ütést követően. Nem akarok a távolból okoskodni, de számomra az a döntés is érthetelen volt, amikor a szurkolókat száműzték a lelátóról. Azonban nem erről kérdezett, hanem az esélyekről, én pedig csak azt mondhatom, hogy a csapatnak, valamint nekem egyénileg is csaknem száz százalékot kell nyújtani a továbbjutás érdekében. – Minden bizonnyal tudja, hogy az eredeti elképzelések szerint szombaton a televízió a Zalaegerszeg–Ferencváros összecsapást közvetítette volna. Csakhogy csütörtökön kiderült, az MTV Rt. nem fizet a közvetítésekért, így se mérkőzéseket, se összefoglalókat nem láthatnak a magyar drukkerek… – Egészen döbbenetes döntést hoztak az illetékesek. Nem értem, miért nincs összefogás, miért nem segít az, aki egyébként tudna. Amit korábban tapasztaltam, azt látom most is: nagyon sokan érzik úgy, hogy illik egy jó nagyot belerúgni a magyar labdarúgásba. – Már említette, hogy mindig a soron következő feladat a legfontosabb, de azért engedjen meg egy kérdést a múltról: mennyire kíséri figyelemmel korábbi klubja, a svéd Norrköping szereplését? – Emlékezetes esztendőt töltöttem a Norrköpingnél, így aligha szorul magyarázatra, a magyar futballinformációk után miért a svédek számomra a legizgalmasabbak. Sajnos nincsenek jó híreim a klubról, a csapat a tizedik helyen áll a másodosztályú bajnokságban, ismét edzőt váltott, és esélye sincs arra, hogy újra a legjobbak közé kerüljön.
Ô is megvédi Király Gábort
– Önnel kapcsolatban megkerülhetetlen kérdés a válogatottság. Megemésztette már azt, hogy bár a svéd bajnokságban is a legjobb kapusok között emlegették, valamint Dániában is a legjobbak közé tartozik, mégsem kap meghívót a legjobbak közé? – Számomra nagyon fontos, hogy a klubomban stabilan teljesítsek, Gellei Imre szövetségi kapitány döntéseit pedig tiszteletben tartom. Azt azért még elmondanám, hogy nem értem azokat a támadásokat, amelyeket a lett meccs után zúdítottak Király Gáborra. Szerintem továbbra is ő a válogatott első számú kapusa, aki feltétlenül megérdemli a bizalmat. – Mi a véleménye a nemzeti tizenegy lettországi vereségéről, illetve mit remél a Lengyelország elleni sorsdöntő Európa-bajnoki selejtezőtől? – Reméltem, hogy sikeres lesz Rigában a válogatott, és bár fájó a vereség, előre kell tekinteni. Abban biztos vagyok, hogy a svédek a maguk módján besegítenek nekünk, azaz hazai pályán legyőzik Lettországot, azért pedig nagyon szorítok, hogy hazai környezetben a csapat "bedarálja” Lengyelországot. – Eljátszott már a gondolattal, hogy szerdán milyen fogadtatásban lesz része az Üllői úton? – Nem számítok a hazai szurkolók szeretetére, hiszen csak azért, mert magyar vagyok, nem fogadnak majd a kegyeikbe. Ôk az ellenfelet látják bennem, aki azért küzd, hogy csapata legyőzze a Ferencvárost. Tartom magam annyira profinak, hogy ha szidnak, esetleg megdobálnak, akkor is csak a futballra koncentráljak.